Bygger på en sand historie
NEWYORK efteråret 1951
Kunsten at miste er ikke svær.
Meget synes så forudbestemt til at skulle mistes -
- at man ikke tager sig tabet så nær.
Tab noget dagligt.
Lev med tabte nøgler og spildte timer.
Kunsten at miste er ikke svær.
To vers? Det virker ufærdigt, Elizabeth.
Iagttagelser brudt op i sætninger.
Digtet slutter lige der, hvor der begynder at ske noget.
Jeg beklager.
Du har ret, Cal. Jeg er træt.
Jeg tager ud at rejse. - Den geografiske kur.
Men du kan ikke flygte fra dig selv. - Vi får at se.
Nye horisonter. Jeg kommer ikke videre her.
Og jeg kommer ikke videre her.
Hvad skulle jeg gøre uden dine angreb på min poesi og min dyd?
Dyd? Den var god.
Kom.
Skulle der tilstøde mig noget, skal du skrive min gravskrift.
Der skal stå, at jeg var verdens mest ensomme menneske.
Hvad i himlens navn får dig til at sige det, Elizabeth?
Du kender mig, Cal.
Lidt forbigående melankolsk drama før dagens første sjus.
Plaza? - Javist.
Har vi krydset ækvator?
Om et minut. Jeg ringer med klokken. - Mange tak.
Kommer vi nu for sent? - Ja, desværre.
Men det var nu ikke noget særligt. Bare et lille bump.
Hvordan er vi kommet så hurtigt frem?
Sikke dog et hastværk.
Rio de Janeiro, Brasilien
Tak.
DIGTER
Kan du se hende? - Der er hun.
Elizabeth Bishop. Velkommen til Brasilien.
Tak. - Elizabeth.
Hvordan har du det, Mary? - Fortrinligt.
Der var en skrækkelig trafik. Lota kørte som en afsindig.
Kom så, piger.
Velkommen til Samambaia. Joaninha!
Det er den amerikanske digter Elizabeth Bishop.
Og det er Joaninha, min skytsengel, min sorte søster.
Velkommen.
Miss? - Elizabeth.
Hun siger velkommen.
Tak. - Obligada.
Undskyld mig.
Hvordan går det, folkens? - Goddag, Lota.
Det er det nye hus, Lota er ved at bygge til os.
Du er lige så fortabt som en prut i en ridebuks.
Det er noget andet en Vassar, hvad? - Det er det bestemt.
Hvordan har dine forældre det?
Vi er ikke på talefod. - Hvad er der sket?
Jeg bor sammen med en kvinde.
Ved de det? - De opdagede det.
De siger, at de betragter mig som død.
Det gør mig ondt.
Det her er mit hjem nu.
Det er en Maria Leontina. Lotas yndlingsmaler.
Hvordan er det... her?
Vi er diskrete i Rio.
Men herude tænker ingen over noget.
Det har de ikke fantasi til. - Det har jeg heller ikke.
Nej, nej, nej. Det behøver du ikke. Mary?
Nej, Joana. Det behøver du ikke.
Hun vil helst gøre det selv. Tak.
Danser du stadig? - Jeg træner stadig.
Det holder dig i god form. - Lad nu være, Elizabeth.
Men det er dit.
Værelset, altså.
Mary? Kom. Lad os gå op.
Det her er mig. Jeg har selv tegnet det.
Hver en tomme. Se stenene.
Jeg har beholdt mosset på dem.
Bemærk, at tagets hældning følger bjerget.
Det har været et stort arbejde.
Det var sjovt, Elizabeth.
Det er som at være udendørs, ikke sandt?
Åh... sikke dog en kær kat.
Har den et navn? - Nej, det er en vildkat.
Hvad er der galt med hende? - Ikke noget.
Kom. Der er noget, du skal se.
Hvor er det pragtfuldt.
Det ligner en moderne skulptur. Du skulle bevare det.
Det er sådan, det ser ud.
Det er kun tre dage.
Så længe kan du vel holde en af mine gamle veninder ud?
Tæller i dag med?
Hvor nært et forhold havde I på universitetet?
Vi havde travlt med at skjule, hvem vi var -
- samtidig med at vi var tiltrukket af det, vi mente, den anden var.
Det besvarer ikke helt mit spørgsmål.
Nej, det gjorde vi ikke.
Men det var tæt på.
Hun er så blasert.
Storsnudet og defensiv.
Hun er genert. Åndrig.
Forbløffende morsom.
Farlig. - Farlig?
Der var en dreng, som var ellevild med hende.
Jeg ved ikke, hvad hun havde gjort -
- men han sendte et kort, hvor der stod: "Gå ad helvede til, Elizabeth."
Det må jeg nok sige.
Og så tog han sit eget liv.
Vil De give mig lidt ris? - Naturligvis.
Må jeg have lov? - Ellers tak.
Det er en rigtig god bordeaux. - Ikke i dag, tak.
Vil du have vand, Elizabeth? - Kan man drikke vandet her?
Ja, det er fra vores kilde. - Mineralvand?
Nej, søde. Det er ferskvand. - Værsgo, Carlos.
Det er brasiliansk farofa. Meget lækkert.
Velbekomme.
De sorterer det bedste fra.
Jeg er allergisk over for nødder.
Det kan godt blive et problem i Brasilien.
Kan De lide Rio?
Jeg nåede ikke at se ret meget.
Men den forekommer mig at være en blanding af Mexico City og Miami.
Skål for dette første måltid i Petropolis' mest fantastiske hus.
Det her kunne ingen andre have gjort, Lota.
Nej. Nej, det må du ikke.
Det bringer ulykke at skåle i vand. Skål.
Det bringer større ulykke, hvis det ikke er i vand.
"Den har det så fredfyldt der i loftet. Det er Place de la Concorde."
"Den lille krystallysekrone er slukket."
"Fontæner i natten, i parken er der ikke en sjæl."
Tænk, at De kender det.
Nok er jeg politiker, men poesi og magt kan godt gå hånd i hånd.
"Vi skal ind under tapetet og møde insektgladiatoren."
"Og kæmpe med net og trefork..."
Jeg kan ikke huske slutningen.
Nej, det kan jeg ikke.
Vil De ikke nok, miss Bishop? - Beklager. Jeg kan ikke.
"Fontæne og torv må vi droppe -
- men tænk om vi kunne sove deroppe."
Bravo. - Tak.
Undskyld.
Hvorfor fuldendte du ikke dit digt, da Carlos bad dig om det?
Han har stor respekt for dig. Det var uhøfligt.
Jeg optræder ikke. - Nej.
Du er hovmodig og reserveret.
Og drikker god whisky alene.
Om forladelse.
Vi kan ikke alle sammen være så stolte af vores arbejde som dig.
Det er så beundringsværdigt.
"Jeg har selv tegnet det hele. Hver en tomme."
Når jeg hører et af mine digte -
- bliver jeg ilde til mode.
Iagttagelser brudt op i sætninger.
Smukke iagttagelser brudt op i fuldendte sætninger.
Derfor bør man aldrig møde forfattere.
Godnat. Mærkelige kvindemenneske.
Hvad sagde hun?
Hun beklagede det.
Hvad sagde du?
Jeg var lidt hurtig til at dømme hende.
Som du sagde, er hun meget genert.
Så I kyssede hinanden og blev venner?
Noget i den retning. Bare uden kysset.
Godnat. - Godnat.
Godmorgen. Jeg tænkte, at jeg ville se lidt af Rio, før jeg sejler hjem.
Hvorfor?
Du har jo ret. Rio er bare en møgby fyldt med svedende kakerlakker.
Jeg kører dig. Du kan bo i vores lejlighed i Copacabana.
Jeg viser dig Rio. - Ellers tak.
Jeg finder et hotel ved havnen. - Sludder. Tag nu noget morgenmad.
Bliv her dog et stykke tid.
Tag den næste båd. Det vil gøre dig godt.
Ellers tak. Jeg har andre planer.
Tænk over det, mens du spiser morgenmad.
Jeg kører dig. - Tak.
Lota.
Hvad er der, Mary?
Åh gud... Vil du danse capoeira?
Åh gud. Hvad har jeg gjort?
Hun kunne være død.
Fordi hun er udlænding, skal I udfylde en formular.
Har du stadig lyst til at kysse mig?
På ingen måde. Du ligner et aflivet græskar.
Du skal blive her i nat. Og hos os i nogle dage.
Jeg bliver her hos hende. - Okay.
Er der nogen cashewfrugter der? - Nej.
Det virker kun én gang. - Godt trick.
Ja, det var jo mit, minha flor.
Hvad betyder "minha flor"?
Direkte oversat "min blomst", men det betyder "skat".
"Søde".
"Elskede."
Er det et Calder? - Flot.
Ja, det er det.
Se, hvem jeg kommer med. - Tak, Mary.
Der er tre uger, til den næste båd går.
Så indret dig.
Hvad betyder "abaixo o Govêrno"?
Abaixo o Govêrno. Ned med regeringen.
Er du i familie -
- med José Eduardo de Macedo Soares?
José Eduardo gik i seng med min mor, ni måneder før jeg blev født.
Du har i det mindste en far.
Det kan diskuteres. Han ønskede sig en søn og fik mig.
Så ville han have en datter, der gav ham børnebørn -
- og det bliver ikke mig. Sådan er det.
Min far døde, da jeg var otte måneder gammel.
Du havde i det mindste en mor.
Ja, indtil jeg var fem år. Så blev hun indlagt på et psykiatrisk hospital.
Lever hun stadig?
Nej.
Så er det gavetid.
Malus nye kollektion.
Hvis du ikke bryder dig om den... - Den er vidunderlig.
Jeg nåede ikke at pakke den ind.
Men det er en af vores største digtere. Manuel Bandeira.
Den er smuk. Tak, Carlos.
Måske vender du tilbage til Brasilien og oversætter ham.
Tak.
Tillykke med fødselsdagen.
Hvordan vidste du, hvor meget jeg holder af Racine?
Det måtte du da gøre.
Mit franske er ikke så godt mere.
Mit er fremragende. Jeg oversætter for dig.
En mere.
Det kan jeg ikke tage imod, Lota. - Tag det.
Det er uhøfligt at afvise en gave.
Det er til din rejse. De fleste glemmer at få dem med.
Tak, Mary.
Fødselsdagsbarnet skal udbringe en skål.
Bare en dråbe. - Discurso.
Tale.
Skål for klippen under os -
- som understøtter huset her.
Og for alt her i livet -
- som kan synes usandsynligt, men ikke er umuligt.
Skål for det. - Saúde.
Calder-brochen klæder dig.
Du skulle have beholdt den. - Det gør jeg måske også.
Jeg vil gerne have, at du bliver.
Hvad med Mary?
Vi er gode venner og holder af hinanden -
- men vi er faktisk bare bofæller.
Ved Mary, at I bare er bofæller? - Naturligvis.
Men det er ikke sikkert, at hun vil indrømme det.
Hvad er det?
Ugler.
Jeg rejser hjem, mens du tænker over det her.
Det her er dit hjem, Mary.
Så send hende væk.
Det kan jeg ikke.
Du kender hende ikke. Hun smadrer alting.
Sådan var hun også på universitetet.
Lad os adoptere et barn.
For at du kan have en affære med en anden kvinde?
Det har jo været dit ønske.
Er det, hvad du kan tilbyde mig? - Ja.
Er det, hvad du kan tilbyde mig? - Hold op.
Hold så op.
Jamen dog...
Mary er lige kørt. - Ja.
Til Rio for at tænke over, hvad hun vil gøre.
Jeg har det forfærdeligt med det. - Hvorfor?
Hun er en af mine ældste veninder, Lota.
Hvad for et liv får du -
- hvis venskab kommer forud for kærligheden?
Et, der ikke går helt så hurtigt som det her.
Kom her.
Jeg er så forelsket i dig, Elizabeth.
Du skal lige vide -
- at medmindre jeg er vældig beruset, er jeg meget genert.
Og endvidere er kærligheden ikke noget...
Dona Lota, De stod for tæt på.
Der er sprunget et vandrør her.
Det må vi have ordnet.
Det er dit arbejdsværelse.
Jeg bygger det lige der på plateauet.
Du får den mest vidunderlige udsigt.
Sprængte du hul i bjerget for min skyld?
Det er da det mindste, jeg kan gøre.
Hvor har du læst arkitektur? - Jeg kom til verden som arkitekt.
Jeg har besluttet at tage imod dit tilbud.
Det glæder mig virkelig, Mary.
Livet ville ikke være det samme uden dig.
Lad nu være. - Jeg kan ikke andet.
Jo, men det her er det bedste, du kan gøre.
Vi finder en dejlig lille pige og opdrager hende sammen.
Jeg mente, at jeg ikke kan andet end at elske dig.
Åh, Mary... Jeg elsker jo også dig. Jeg elsker også dig.
Øjeblik.
Se, vi er stadig viklet ind i hinanden.
Måske skulle jeg tage hjem, indtil du og Mary finder ud af, hvad I vil.
Jeg ved godt, hvad jeg vil. - Ja, du vil have alt og alle.
Jeg vil have det, jeg kan få.
Jeg får aldrig selv børn.
Skulle jeg bøje mig for konventionen eller jalousi, eller hvad det er?
Give afkald på en kvinde, jeg har elsket, som vil gøre os til en familie?
Hvorfor skulle jeg det?
Et barn har man for evigt, Lota.
Nej, vi har hinanden for evigt.
Vi har hinanden for evigt. Du må have lidt tillid.
Alting er ikke så skrøbeligt.
"Skrøbeligt"?
Det er ikke alt, der knuses og går i stykker.
Nogle ting bliver stærkere.
Hvordan har du lært at tale så godt engelsk?
Ved at læse dine digte, skat. Hvordan ellers?
Kom.
Kan du lide det?
Det er jo bare en by fyldt med svedige kakerlakker.
Skal det være sådan eller sådan?
Den brede udskæring.
Kortere? - Nej. Det er fint.
Det er dig, der bestemmer.
Vældig, vældig chic. Meget tropisk.
I ser fortryllende ud.
Kom med mig.
Saúde. - Saúde.
Saúde. - Tak.
Hvad er der? - Nej.
Hvad er der?
Hvad?
Der er ingen, der kigger.
Halløj, Mario!
Smil til fotografen. Vink.
Nu skal I snurre mig rundt.
Flot.
Vi må hellere køre.
Se. - Det var godt, at vi lod træerne stå.
Det var derfor, jeg var nødt til at sprænge hul i bjerget.
I New York sad jeg i en mørk æske. - Det er slut med det.
Du får sollys herfra og dertil.
Kom ind, min blomst.
Perfekt. - Det er dit.
Så gælder det om at skrive noget godt.
Det gør du helt sikkert.
Her er himmelsk.
Hvad synes du om blomsterne? - De er smukke.
Er der nyt om barnet? - Joana leder stadig.
Okay.
Der er brev fra Robert Lowell.
Vandt han ikke Pulitzerprisen? - Jo.
Jeg savner ham forfærdeligt.
Vi mødtes jævnligt, så han kunne flå mine digte fra hinanden.
Hvor fandt disse møder sted?
Nej, det er ikke sådan, Lota.
I guder, nej... Vi mødes ved modelbåddammen i Central Park.
Pudsigt. Den dam kender jeg rigtig godt.
Min far tog mig med derhen, da jeg var lille.
Den lille sejlbåd, jeg har, er en gave fra ham.
Han havde også en rigtig båd, og vi tog på sejlture.
Men bådene var også det eneste, vi havde tilfælles.
Sølv.
Sølvstjerner i dit... Stjerneskud.
Stjerneskuddene i dit lange hår.
Stjerneskuddene i dit sorte hår.
Stjerneskuddene i dit sorte hår -
- i lysende formationer flokkes eller...
Sort hår flokkes, hvor så glat, så snart...
Stille eksplosioner...
Cookie?
Er der nogen hvide hår?
De er som stjerneskud, sjældne og smukke.
Stjerneskuddene i dit sorte hår i lysende formationer flokkes...
Det var privat.
Du lagde det i køkkenet. - Jeg glemte det i køkkenet.
Når jeg vil have, at du skal læse noget, så skal jeg nok vise dig det.
Jeg var begejstret for det.
Det er fremragende.
Av.
Gør det lige igen.
Gør det igen.
Jeg synes, at det skal stå derhenne.
Nej, det skal da stå her, Cookie.
Så har du mere plads, når du får pakket kasserne ud.
Her, folkens. Det skal stå her.
Midtfor. Og lidt til venstre.
Længere tilbage. Alle tiders.
Se så.
Tilfreds?
Det er et smukt bord. Tak, dona Lota.
Regningen følger, miss Bishop.
Vi er færdige her.
Elizabeth?
Jeg er ikke fuld. Jeg græder bare på engelsk.
Cookie? Cookie? - En Cookie lagt i sprit.
Godt. Vi følger dig tilbage til huset, ikke?
Mary... Vær sød at tage en arm, Mary.
Jeg flår den af hende.
Jeg kan ikke tåle at drikke. - Det siger du ikke.
Klap i, Mary. - Du dufter.
Hvad hedder den medicin, der får en til at lade være med at drikke?
Antabus. - Ja.
Har de det i det her gudsforladte land?
Selvfølgelig.
Jeg er nødt til at tage det igen. - Ja, det er du vist.
Har jeg fortalt dig, at jeg hader små børn?
Det anede jeg ikke. Du ville ellers blive en fantastisk mor.
De er rædselsfulde.
Hvad bliver du til barnet? - Bedstemor.
Bedstemor Lota. Og du bliver bedstemor Cookie.
Bedstemor? Nej...
Jeg bliver en indgift tante.
Og jeg bliver mor. - Okay.
Måske er det ikke nogen god idé. - Det er det da.
De er kommet, mor!
Tænk, hvis hun fortryder, Joana.
Det gør hun ikke.
Det er forkert. - Ellers giver de hende bare væk.
Eller også sulter hun ihjel her.
Du gør dem en tjeneste. - En stor tjeneste.
Pas på.
Er der otte? - Ja.
Og jeg tror, at hun er gravid.
Sikke dog en smuk pige.
Jeg håber, at det er nok. - Tak.
Joana, vil du holde min pung?
Goddag.
Goddag...
Bliv her. - Hvad laver du herude?
Det skal nok gå. - Mor!
Mor! Mor!
Hvor er hun dog yndig.
Hun hedder Clara. - Smukt navn.
Er du klar, Dindinha? Det er din tur næste gang.
Pyha. - Kom hen til bedstemor.
Kom hen til bedstemor.
Rolig, min egen. Små børn græder.
Hej, smukke.
Du skræmmer hende, Carlos.
Giv mig flasken.
Det var fandens, Cookie.
Ind i den omvendte verden -
- hvor ni plus syv er atten.
Hvor skyggerne er kroppen -
- og vi er vågne...
Hvor himmelen hænger lige så lavt, som havet er dybt -
- og du elsker mig.
"Ind i den omvendte verden, hvor ni plus syv er atten."
"Hvor skyggerne er kroppen -
- og vi er vågne hele natten."
"Sådan forestillede vi os viden."
"Mørk, klar, i bevægelse og aldeles fri gliden."
"Draget ud af verdens kolde, hårde mund -
- stammende fra de klippede bryster for altid -
- flydende og udflydt."
Forestil dig, at du flyder af sted på en brusende flod og er bange.
Hjælp! Se nu bange ud.
Der er telegram til dig, Elizabeth.
Du ligner en løve.
Jeg går lige et øjeblik. - Okay.
Åbn det. - Telegrammer er altid dårligt nyt.
Giv mig det. Jeg åbner det.
Du må ikke, min egen. - Lad nu være.
Lad nu være. Jeg åbner det.
Cookie... - Hvad er der?
Du gør mig bange.
Du har vundet Pulitzerprisen. For "North & South".
Du har vundet Pulitzerprisen!
Miss Bishop. Må jeg stille Dem et spørgsmål?
Senere, tak.
Miss Elizabeth Bishop. Ambassadør James C. Dunn og mrs. Mary Dunn.
Det er et privilegium, miss Bishop. - Mig en ære.
Skal vi?
Når jeg gik sent i seng på universitetet -
- blev jeg straffet for at være en boheme.
Her i Brasilien går alle sent i seng, og jeres bedste øl hedder Bohemian.
Jeg har altid følt mig fremmed.
Her i Brasilien er jeg fremmed.
Jeg blev tidligt forældreløs og har altid følt mig hjemløs.
Så langt fra USA burde jeg føle mig endnu mere fremmed og hjemløs.
Men I behandler mig som en søster.
Og jeg har aldrig nogensinde følt mig mere hjemme.
Tak.
Nu har du Pulitzerprisen. Hvad kan du mere drømme om?
Nobelprisen i litteratur.
Hvad drømmer du om, Carlos? - Jeg vil være præsident.
Jeg bliver præsident i Brasilien. - Kun i Brasilien?
Jeg har taget første skridt i dag. - Hvordan det?
UDN har bedt mig om at være deres kandidat til guvernørposten.
De offentliggør det i morgen. - Jeg håber, at du vinder.
Lad os udbringe en skål. - Skål.
For den fremtidige guvernør i staten Rio.
Carlos. - José Eduardo.
Undskyld mig.
Miss Bishop. - Undskyld mig.
José Eduardo. Mig en ære. - Tak.
Vidste du, at han kom? - Nej.
Jeg kan vældig godt lide "North & South".
Og det er glædeligt, at min datters amerikaner-smag er blevet bedre.
Du er heldig at have en far. - Hold nu op, Cookie.
Det er den far, du nu engang har. - Hold op, eller du får den her i øjet.
Jeg gør det. - Du må ikke!
Det gjorde rigtig ondt. - Det er ikke noget at snakke om.
Ikke det? - Jeg skal nok gøre det godt igen.
Vi fester her.
Jeg har aldrig elsket med en Pulitzerprisvinder.
Jeg har vist fået rigeligt. - Bare en slurk, så vi kan skåle.
Du har festet med hele byen. Nu er det min tur.
Hallo?
Cal?
Cal? Hvem betaler opkaldet?
Ja, det var i aften.
Skarp iagttagelsesevne kombineret med en livlig fantasi.
Den tager jeg.
Det er bedre end "iagttagelser brudt op i sætninger".
Ja, det har du sagt.
Benægt det ikke.
Har han det? Har han ringet til dig?
Lota...
Elskede.
Tænk Aldous Huxley var begejstret for min bog.
Jeg var også begejstret for din bog.
Jeg har skrevet et digt til dig.
Vil du høre det?
Tæt, tæt har de elskende sig lagt.
I søvne vender de sig i takt.
Tæt som to sider i en bog -
- læser de hinanden i mørket.
Hver især kan de den anden forstå -
- har lært hinanden udenad fra top til tå.
Kan du lide det?
Lota?
Jeg elsker dig, Lota.
Tænk, Carlos... - Jeg er midt i noget, min egen.
Lota.
The New Yorker vil have mig til at skrive digte til dem.
Fantastisk. Betaler De ikke ret godt?
Jo, det er pragtfuldt.
Hvad er problemet så? - Jeg ved ikke...
Det er en forpligtelse. - Kan du ikke lide forpligtelser?
Jeg har forpligtet mig til pessimisme. Pessimister bliver aldrig skuffet.
Carlos vil have mig til Rio for at hjælpe med valgkampagnen.
Han er ude efter dine penge.
Undskyld. Det var unødvendigt.
Og det passer ikke. - Nej, det passer ikke.
Tanken var, at jeg ville skrive et digt -
- med mine brasilianske favoritudtryk.
"Vist er du dronning af det sorte kokosnøddeslik -
- og dog står din ko ude i sumpen."
"Du beder mig om at knække en gren for dig fra toppen af det tørrede kød."
"Du har altid trukket sardinen til dig -
- og hevet i min sæk som en dørsælger."
"Men lykken er vendt for dig -
- og selv ravnegribben, der flyver under dig, skider på dit hoved."
"Du sagde, at peber i en andens øje er forfriskende."
"Skulle jeg da hjælpe dig? Nej, amiga. Gå ud og frisér en abe."
Alt i orden?
Carlos, hvad vil du lave i området langs vejen?
Det ved jeg ikke endnu.
Der er nogle ideer, men intet er blevet besluttet endnu.
Hvorfor laver du ikke en park? - Er du blevet vanvittig?
Ikke en hvilken som helst park.
Noget i stil med Central Park.
Det ville koste en formue.
De brugte mere dynamit til at lave Central Park -
- end i Den Amerikanske Borgerkrig. Umuligt.
Alt er muligt, hvis man har modet til det, Carlos.
Jeg ved godt, at du vil forny kloaksystemet.
Men det vil ingen huske dig for. Det er usynligt.
Giv dem en smuk park, hvor de kan tage familien med hen.
Lege, slappe af og elske.
Så får du den plads i historien, du fortjener.
Vælg en af dem.
Jeg foretrækker den blå. - Det gør jeg også.
Den er mere passende til et møde med guvernøren.
Han kunne godt lide mine ideer, og vi bygger en park.
Du er pragtfuld. - Det ved jeg godt.
Jeg skal stå for den kreative del -
- og føre tilsyn med hele byggeriet.
Hvor er jeg glad på dine vegne.
Vi trænger til en drink. - Ja.
Jeg spørger Mary, om hun vil arbejde for mig.
Hun har brug for pengene, og jeg har brug for en, jeg kan stole på.
Det er kommet, Lota.
Fremragende. Tag den bagerste først.
Den derhenne.
Nej, dem begge to. - Forsigtigt.
Derhenne. - Tak.
En modelbåddam? Sådan en har ingen hørt om.
Præcis, Carlos. Du kan give dem noget nyt -
- i stedet for den sædvanlige fodboldbane.
Jeg må jo tænke på folket. - Sludder.
Du tænker kun på at blive præsident.
Det skal vi ikke skændes om.
Nej. Vi laver den dam. Færdig.
Goddag, Elizabeth. - Dejligt at se dig, Carlos.
Halløj, Cookie.
Er alting i orden? Goddag, Mary.
Goddag, Elizabeth.
Jeg kommer med en overraskelse.
Mary har allerede sørget for frokost, tak.
Men det var sødt af dig.
Vil du ikke have noget at spise?
Jeg er ikke sulten.
Så går jeg i seng. - Godnat.
Jeg forstår ikke de mennesker.
Tre glas af jeres bedste cachaça, tak.
S'gerne. - Er der andre, der skal have en?
Er du sød at gå gennem parken?
Jeg bor på hjørnet af 43th Street og Madison Avenue.
Elizabeth?
Hvad er der sket?
Hun var på bar og blev fuld.
Jeg skal nok tage mig af hende.
Det er min nubiske prins og redningsmand, Lota.
Han frelste mig fra skærsilden. - Tak.
Vent lidt.
Kom så. Forsigtigt.
Goddag, tante Elizabeth.
Goddag, min søde ven.
Hvordan gik det i skolen? - Jeg hader at være den nye pige.
Du kommer snart hjem til Samambaia. - Jeg vil ikke have, at mor arbejder.
Clara, din mad er klar. Kom, min engel.
Du skal ud og spise.
Drikker du whisky igen?
Sover hun? - Hun gik ud som et lys.
Har du sagt til Clara, at jeg drikker?
Det er jo ingen hemmelighed. - Clara vidste det ikke.
Det skal ikke ødelægge vores måltid.
Måske har hun hørt noget. Børn har store ører.
Sådan noget skal hun ikke høre.
Jeg holder frygtelig meget af hende, og du skal ikke vende hende mod mig.
Det bekymrer mig, at min datter bor sammen med en dranker.
Så er det godt, Mary!
Elitært. Alt, hvad der er nyt, kalder de elitært.
DONA LOTA OG HENDES ELITÆRE PARK
Det her land har ikke fortjent dig.
Måske skulle vi tage væk. Alle taler om et kup.
Det er det, der er brug for. - Tænk at du siger det.
Præsidenten er en katastrofe.
Han er demokratisk valgt. Det kræver en retssag.
Det her er retssagen. Vi befinder os i Sydamerika.
Ønsker du et kommunistisk styre? Gør du?
Måske skulle vi tage på ferie?
Hvad regner du mig for?
På ferie nu?
Ja, hvorfor ikke? Jeg skriver jo ikke stor poesi.
Jeg er bare en gartner med et finere navn.
Jeg opgiver hverken mit land eller min park.
General Castelo Branco er blevet indsat -
- som præsident i Brasilien.
Han træder i stedet for den folkevalgte præsident João Goulart -
- som er blevet væltet ved et militærkup i formiddag.
Kuppet støttes af fem guvernører, deriblandt Carlos Lacerda.
Joana.
Har du hørt det, Lota? Er alt vel?
Alt er vel. Jeg er på paladset med Carlos.
Paladset? - Ja, vi fejrer det.
Mine damer og herrer: National Book Award-vinder Elizabeth Bishop.
Som Tom Jobim siger: Brasilien er ikke for begyndere.
Hvordan kan man bo i et land, hvor der ikke er lim på frimærkerne -
- hvor sæben smelter, før du når at bruge den -
- og floderne løber for hurtigt ud i havet?
Gid jeg kunne forstå -
- brasilianernes ulidelige glæde.
Denne uophørlige trang til at feste.
Og så er der jeres melankoli -
- fuld af drama, kulør og løssluppenhed.
For en nordamerikaner, i særdeleshed en som mig -
- forekommer det helt ude af proportioner-
- og overdrevent.
Drabet på Kennedy. Sorg, udgydelser og græmmelse.
Dørmænd, hyrevognschauffører og rengøringsdamer.
Hvorfor? Hvad er det, I har mistet?
Men ved militærkuppet, hvor I mistede jeres frihed...
Jeg var her og oplevede det.
I blev ved med at spille fodbold på stranden.
Jo længere man opholder sig et sted, desto mindre forstår man det.
Men...
Tak, fordi I kom. Mor jer godt. Det vil I jo ganske givet gøre.
Velbekomme.
Jeg samarbejder med de her folk.
Jeg synes ikke, at det er sjovt. - Undskyld. Jeg blev revet med.
Du blev fuld. - Jeg er ikke fuld.
Du skal ikke forvente min overbærenhed.
Overbærenhed er mangel på agtelse. Et udtryk for foragt.
Tag hellere hjem til Samambaia og gå på vandvognen.
Cal... Kan du se fuglen?
New York University spørger, om jeg vil forelæse i efterårssemesteret.
Det siger du ikke?
Det er kun nogle måneder, og det kunne da være meget sjovt.
Det er udelukket. Jeg har brug for dig her.
Bliv en dag mere. - Det kan jeg jo ikke, Cookie.
Haven har brug for dig.
Vi ses på fredag til din fødselsdag.
Tillykke med fødselsdagen, tante Elizabeth.
Tak, Clara. - Det var så lidt.
Tillykke, Elizabeth. - Tak, Mary.
Den er kommet fra din ven Lowell. - Tak.
Værsgo.
Lota havde et møde med Lacerda. Hun kommer, så snart hun kan.
Sig godnat. - Godnat, tante Elizabeth.
Godnat, min skat.
Cookie?
Jeg drikker ikke, fordi det går skævt, Lota.
Jeg har lyst til at drikke hvert eneste øjeblik hver eneste dag.
Når det går skævt, bruger jeg det bare som undskyldning.
Hvorfor?
Fordi hvis jeg ikke opnår det, jeg drømmer om -
- føler jeg mig ensom og ked af det.
Og hvis jeg opnår det, jeg drømmer om...
...er jeg overbevist om, at jeg vil miste det.
Og det er ulideligt at gå og vente på det.
Jeg tror, jeg vil købe sådan en hat til dig.
At have dig for mig selv her i Ouro Preto -
- var den bedste fødselsdagsgave, jeg kunne få.
Øjeblik.
Sådan skal lyset i parken være.
Det ville være magisk.
Det bliver magisk. Bare vent og se.
Når vi kommer hjem, skal du skrive en bog om parken.
Lota, jeg har overvejet at tage det semester på NYU.
Jeg har brug for dig.
Det er kun et semester, og du kan besøge mig.
Hør... har du allerede sagt ja?
Svar mig. Har du?
Ja.
Tog du på den her tur, selv om du vidste, at du ville forlade mig?
Hvor vover du, efter alt hvad jeg har givet dig?
Du ønsker medfølelse, men giver ikke noget tilbage.
Du vil elskes, men er undvigende. - Jeg er ikke undvigende.
Det er altså ikke en strategi? Du er bare ligeglad.
Det passer ikke.
Du siger aldrig "jeg elsker dig".
Når man er vokset op i en ørken, kan man ikke svømme som en fisk.
Smukt formuleret.
Jeg synes ikke, at det er...
Jeg har sagt det én gang. - Jaså? Hvornår?
Du sov. Efter Pulitzerprisuddelingen. - Sov jeg?
Tusind tak.
Det er for morsomt. Det er poetisk retfærdighed.
Jeg er endda sammen med en digter... eller var.
Hold nu op. Det er bare et semester.
Tror du, at du kan klare et semester uden mig til at holde styr på dig?
Du bliver så fuld, at du ikke aner, hvor du underviser.
Du er ikke stærk nok. Du kan ikke overleve uden mig.
Lad være. - Den første uge bliver sådan her...
"Skriv et digt... en sonet om -
- hvordan man smadrer et forhold."
"Bare en enkelt side, for det er hurtigt klaret."
Ja...
Stik du bare af, som du plejer, din fulderik.
Nej tak.
Hun pakkede to tasker, kyssede Joana farvel og tog i lufthavnen.
Jeg angreb hende ikke bare. Jeg ydmygede hende.
Det var fejlen.
Det ville være en fejl at følge efter hende.
Vær stolt og stærk.
Måske har du ret. Det var jo det, hun forelskede sig i.
Når et forhold går i stykker, er der to ting, der hjælper.
Den ene er at stå smerten igennem.
Tiden læger alle sår og alt det der.
Den anden er at drukne minderne i rigelige mængder alkohol -
- mens man horer med alt, hvad der bevæger sig.
Jeg er faktisk glad for at være her.
Jeg er så glad for at se dig.
Men jeg savner hende.
Tingene går i blodet på en.
Det er den første artikel, han skriver efter sit slagtilfælde.
Besøgte du ham på hospitalet? - Nej.
Mary, giv mig lige tegningerne. Tak. Se, Carlos.
De bliver 45 m høje.
Tanken er at genskabe... månelys.
Sådan kommer de til at se ud.
Det bliver pragtfuldt, Lota.
Og meget romantisk.
Miss Elizabeth Bishop. Lærerkollegiet.
Mig en fornøjelse. - I lige måde.
Velkommen til New York.
Jeg ved ikke, hvad jeg foretager mig her-
- for jeg mener ikke, at man kan lære andre at skrive poesi.
Men jeg kan træne digterens øje.
Dejlig lejlighed. - Her skal gøres meget.
Værsgo.
Mine damer og herrer -
- kvinden, som har knoklet for at gøre drøm til virkelighed:
Lota de Macedo Soares.
Tak, fordi I er kommet.
Eksil fører kun til en luksustilværelse, hvis man har stjålet, før man rejste.
Det fik jeg ikke lige gjort.
Har du brug for et sted at bo? - Nej.
Jeg klarer mig, tak.
Jeg er afskåret fra at opstille -
- men jeg slap væk med livet i behold.
Det skal man prise sig lykkelig for i disse dage.
Jeg har hørt fra nogle venner i Rio, at Lota er på hospitalet.
Hvad for et hospital?
Hun ville gøre parken til en fond for at holde regeringen fra den.
Ja, det ved jeg. Hvilket hospital? - Det lykkedes ikke.
Militæret affejede hende. - Hvad for et hospital, Carlos?
Et psykiatrisk hospital. Depression og nervesammenbrud.
"Min elskede Cookie. Jeg var grov -
- men nu må du da snart have tilgivet mig."
"Jeg fulgte dit råd om min far og er dig dybt taknemmelig."
"Vil du ikke nok besvare et af mine breve?"
"Bare et."
Hvordan har du det?
Mary, i morgen skal jeg bruge en æske.
På denne størrelse. Jeg skal sende en gave.
Har du æsken med?
Hvad laver du her? - Hvor er hun?
Hun kan ikke tage imod dig. - Fjern de hænder.
Er De Lotas doktor? - Ja.
Elizabeth Bishop. Hvordan går det? - Hun er meget deprimeret.
Jeg vil tale med hende. - Hun er lige begyndt at få det bedre.
Hun har brug for ro. Ingen sindsoprivelse.
Alene Deres navn gør hende ude af den.
Tag hjem og hvil Dem.
Vi elsker begge to Lota, så sig mig... Skyldes det mig?
Denne gang handler det ikke om dig.
Hvordan kan man være så selvsikker?
Men hun tror, at du er årsagen og det, der kan gøre hende rask.
Hun er besat af at få dig tilbage.
Hun ser for sig, at du skal få hende gennem det -
- som hun fik dig gennem alkoholismen.
Gennem og gennem. Det er måske så meget sagt.
Hvis du kom tilbage, ville hun nok få det lidt bedre -
- men hvis du så forlader hende, får hun et endnu værre sammenbrud.
Og så er det din skyld.
Vil du lige holde ind?
Din torsk. - Vi spiller jo i en modelbåddam.
Tak.
Hun har været her.
Ja.
Du fortalte mig det ikke engang.
Det ville lægen ikke have.
Hallo? - Dav, Cookie.
Lota? Hvordan har du det?
Meget bedre, tak.
Jeg vil gerne besøge dig.
Er du rask nok til at rejse?
Ja, det er jeg da. Det var bare en lille nedtur.
Nu er alt, som det plejer at være.
Værsgo.
Du skulle have ladet mig bære den. - Det går.
Du må være tørstig. Jeg lavede iste i formiddag.
Værsgo. - Tak.
Du besvarede ikke mine breve.
Jeg modtog ikke nogen.
Jeg har sendt dig adskillige dusin.
Mary.
Nej. Nej, min egen.
Ikke nu.
Disse vers og dine læber, der læser dem højt i sengen. Kærligst Margaret.
Lota?
Lota? Lota?
Kunsten at miste er ikke svær.
Meget synes så forudbestemt til at skulle mistes -
- at man ikke tager sig tabet så nær.
Tab noget dagligt.
Lev med tabte nøgler og spildte timer.
Kunsten at miste er ikke svær.
Øv dig i at miste mere og flere.
Steder og navne, hvor du ville have været hen.
Det tæller alligevel ikke mere.
Jeg har mistet min mors ur og det sidste -
- eller næstsidste af tre kære huse er videre sendt.
Kunsten at miste er ikke svær.
Jeg har mistet to byer prægtige og større end her.
Visse riger, jeg har ejet, to floder, et kontinent.
Jeg savner dem, men tager mig det ikke så nær.
Selv at miste dig, din spøgefulde tone, en elsket bevægelse.
Jeg lyver ikke, og det er sandt.
Kunsten at miste er ikke så frygtelig svær -
- selv om det kan synes det (skriv det!) nu og her.
"Få kvinder skriver stor poesi. Kun fire kan hamle op med de bedste mænd:
Emily Dickinson, Marianne Moore -
- Elizabeth Bishop og Sylvia Plath." Robert Lowell.
"Jeg vil hellere kaldes den 16. bedste digter uden reference til mit køn -
- end en af de bedste fire kvinder-
- skønt de andre tre er ganske gode." Elizabeth Bishop.
Elizabeth Bishop døde i 1979 i USA.
Hun betragtes som en af de mest betydelige engelsksprogede digtere.
I 2012 blev Rio de Janeiro fredet af Unesco.
Flamengo-parken er en af byens hovedattraktioner.